Lyssna nu på min röst.
Min röst ska föra dig längre och längre in i Europa.
Varje gång du hör min röst-
-med varenda ord och siffra-
- sjunker du till en djupare nivå. Öppen, avslappnad och mottaglig.
Jag kommer nu att räkna från ett till tio.
När jag säger tio är du i Europa.
Jag säger... ett...
Och medan du koncentrerar dig på min röst-
- så börjar du långsamt att slappna av.
Två... dina händer och fingrar känns varmare och tyngre.
Tre... värmen sprider sig genom armarna-
-upp till axlarna och nacken.
Fyra... dina fötter och ben känns tyngre.
Fem... värmen sprider sig i hela kroppen.
När jag säger "sex", ska du sjunka längre ner.
Jag säger...
Sex.
Och hela din avslappnade kropp börjar långsamt att sjunka.
Sju... längre, längre och längre ner.
Åtta... för varje andetag sjunker du längre ner.
Nio...
Du svävar.
På siffran "tio", är du i Europa.
Var där på "tio".
Jag säger... tio.
Du lyssnar på regnet som slår mot en stor metalltunna.
Gå närmare.
Det finns ett stängsel och du måste stanna.
Du går över rälsen-
- och du har rest med tåg från Bremerhafen.
Och tidigare med båt från New York.
Du är i Tyskland.
Året är 1945.
Han heter Leopold Kessler.
Jag är din farbror. Du kan ge mig en kram.
Jag fick det här brevet från din pappa.
Han har banne mig bett mig fixa ett jobb åt dig!
- Vet han inte om situationen här? - Min pappa...
Min bror lämnade vårt fosterland i en svår tid.
Jag förlåter honom aldrig. Familjeband är olidliga!
Jag kommer nog bittert att ångra min vänlighet.
Tack vara min ställning kunde jag skaffa dig ett jobb på Zentropa.
Jag bryr mig inte om varför du vill jobba här.
- Farbror jag... - Nein! Jag vill inte ha tack.
Zentropa garanterar inte att uniformen enbart är av nytt tyg.
Din uniform levereras inom 12 timmar.
Kom ihåg att uniformen ska bytas ut två gånger om året.
Den är bolagets egendom men betalas av den anställde.
Ge mig din plånbok.
Är din brorson klar för undersökningen?
Tack, herr Kessler.
Ingen orsak. Din brorson ser sund och frisk ut.
Honorar enligt tariffen.
Din plånbok.
De tyskar du möter vill alla verka trevliga.
Men tro aldrig att det är nåt annat än ett försök att uppnå någonting.
Alla tyskar vill hata dig. Och det har de rätt till, tycker jag.
Vi lever alla på amerikanernas nåd.
De militära myndigheterna har fjättrat Zentropa totalt.
Dina landsmän behandlar européer utan respekt.
Ödmjukhet, Kessler. Glöm aldrig ödmjukheten.
Vill du väcka de sovande?! De där jobbar natt.
- Jag ville bara se... - Det finns inget att se!
Du är i Tyskland precis efter kriget.
Du fryser.
Du täcker över dig själv med de kläder du har i resväskan.
Du ska lära dig att bli sovvagnskonduktör.
När du har vilat är du på väg till ditt nya jobb.
Stig upp.
Stig upp och åk iväg.
Kom, kom!
God afton, fröken Schulze.
- I kväll ska du med tåg nr 317. - Frankfurt-Berlin.
- I morgon tåg nr 212. - Berlin-München.
- Och sen nr 522. - Sen vänder vi tillbaka hit.
Tidtabell, kvittensblock, grön rapportbok-
- biljetter, kvittensblock och den gröna kontrollboken.
Tack.
Inspektören vill att du ska komma till vändskiva 3.
- Jaså? - Jag lovade att inte säga mer.
Men jag tror att det väntar dig en överraskning.
Kom.
Ett ögonblick.
Den unge herr Kessler har inte betalat sin kaution.
Jag vet vad arbetslösheten beror på. Folk har inte råd att jobba här.
Endast för järnvägspersonal.
Här borta, Kessler!
Jag ska avslöja för dig att vagn nr 2306 åter är i funktion.
- Verkligen, herr inspektör? - Ja, för tusan.
Din brorson börjar bra. Vill du ta hand om handtaget?
Spår 8, Kessler.
Du får äran att tjänstgöra i den första 1:a klass-sovvagnen-
-i det återetablerade Zentropa.
Vi har jobbat i 24-timmars skift för att färdigställa vagnen.
Jag har förstått att du önskar bli sovvagnskonduktör.
Ett bra val! Det är en symbolisk gest-
- att ledningen har gett särskilt tillstånd åt en utlänning.
Vi ägnar oss åt något så viktigt-
-som det mänskliga framsteget.
Jag började med sovvagnar. Tro mig, det var min lyckligaste tid.
Jobbet som lokförare är spännande-
- men endast sovvagnskonduktören har direktkontakt med resenären.
En härlig uppgift. Han kan säga:
"Lämna över ansvaret för resan till mig. Sov tryggt."
- Inte sant, herr Kessler? - Sant, herr inspektör.
Man kan kalla det en mytologisk uppgift. Du följer med din farbror.
Räkna med examen om tre månader, varefter du kan avancera.
Men allt det kan du läsa i reglementet.
Där kommer den.
Kom in.
Herr sovvagnskonduktör, spåret till Berlin är vår bästa sträcka.
När jag var i Amerika, hade jag turen att träffa mrs. George Pullman.
Hon gav mig denna karamellask. Mr Pullman brukade ha den i fickan.
Ta två. Och krossa dem.
Som man brukar göra i ditt hemland.
Tåget till Berlin över Bebra, Erfurt och Halle avgår snart från spår 6.
Första klass!
Endast första klass.
Pengar... ge oss lite pengar!
Har du ingen anständighet?
Gardinen måste dras för.
Nu är här lugnt en stund.
Jag drar mig tillbaka. Var snäll att hålla koll på allting.
Jag anförtror dig huvudnyckeln. Jag är ute i köket.
Och kom ihåg att ledningens privata kupé är upptagen.
Kom in.
Du får gärna bädda sängen.
Ursäkta om jag stör, farbror. Jag behöver lite hjälp.
Farbror?
- Ursäkta. Det är min första tur. - Din tyska är inte alls så dålig.
Var snäll och fortsätt.
Jag har förhört mig om dig.
Jag heter Katharina Hartmann.
Min familj äger Zentropa.
Du har valt en ovanlig tidpunkt.
En amerikan i civilt arbete är en sällsam syn nu för tiden.
- Vad gör du här egentligen? - Jag är sovvagnskonduktör.
Varför vill en ung amerikan leka turist i dessa trista omgivningar?
Du var vapenvägrare.
- Jag var tvungen att åka hit. - Varför?
Arbetet är mitt lilla bidrag till en bättre värld.
Det är på tiden att någon visar detta land lite godhet.
- Herr Kessler är en sann idealist. - Skrattar du åt mig?
Nej, jag ler. Det du säger, tycks härröra från ett avlägset ställe.
Vad är det?
Partisaner. Troligtvis avrättade av dina landsmän.
Jag trodde att kriget var slut.
Somliga vill hellre utkämpa ett förlorat slag.
- Var det allt? - Nej... snälla... stanna.
Sätt dig här.
Vi närmar oss en tunnel. Jag har åkt tåg hela mitt liv-
-men jag är så rädd för tunnlar.
Kan du stanna tills vi är igenom? En gång släcktes ljuset.
Hjälp oss lite.
Jag måste ha somnat.
Det är väldigt genant. Normalt har jag svårt att somna.
Men ljudet från hjulen gör mig dåsig och då slumrar jag till lite.
När jag sen vaknar så är jag iskall.
Det är skrämmande.
Och känslan av att inte veta åt vilket håll tåget åker.
Jag vet inte om vi åker framåt eller bakåt.
Det jag trodde var framåt, är plötsligt bakåt.
Förstår du vad jag menar? Det är väldigt skrämmande.
Käre farbror, jag tror bara att det är ett spårbyte.
De förlorade känslan av tid och under tiden vände tåget.
- Lätt att förklara. - Unge Kessler, du är en fähund!
Du har rest genom den tyska natten.
Du har träffat den tyska flickan.
På gatan ovanför är det ljusan dag.
Men medan du fortsätter arbetet i vagn 2306-
-så återstår det inget att se.
Sjunk längre ner.
När jag säger "tre", får du ett viktigt besked.
Ett, två, tre.
Vakna! Leo, du måste skynda dig.
Denna inbjudan...
...kom med ett sändebud.
Du är bjuden på middag kl. 19 hos familjen Hartmann.
Du är försenad. Jag följer dig dit.
Det är en stor ära. Jag kräver att du uppför dig korrekt.
Hartmann-familjen grundade Zentropa 1912.
Min brorson Leopold Kessler är bjuden på middag kl. 19.
Förseningen beror helt och hållet på honom.
- Jag väntar i köket. - Man har redan gått till bords.
...du ger dem mat i rätt ögonblick.
Du öppnar din hand och fyller allt med välsignelse. Amen.
- Vår gäst har kommit. - Förlåt att jag är sen.
Man ska aldrig ursäkta sig. Det är livet för kort för.
Kat har berättat att du har blivit anställd i vårt bolag.
Det är jag glad för.
Han vill ha ett internationellt Zentropa.
- Nuförtiden gillar ingen tyskarna. - Struntprat, Larry. Låt oss äta.
- Min syster är lite förtjust i dig. - Larry!
Sluta ni två!
Det är modigt av dig att åka till Tyskland vid denna tidpunkt.
Det är en stor tragedi som har drabbat denna del av världen.
Är du katolik, mr. Kessler?
Vad är det för fråga till vår gäst?
- Jag är nog inte särskilt religiös. - Herr Kessler är förnuftig.
Han vet att om krigets sår ska helas så måste vi hålla ihop.
Min syster säger att du är desertör. Det är jag också, enligt min pappa.
Min son var för sjuk för att bli soldat.
Denna sjukdom, som min pappa aldrig har förstått-
- var enligt honom en följd av att mamma alltid skämde bort mig.
- Ursäkta min sons beteende. - Man skulle ju aldrig ursäkta.
För fan...! Förlåt, pater.
I krigstid är livet ganska enkelt. Komplikationerna uppstår efteråt.
- Vad menar du, pater? - Det stämmer.
I krigstid är religion viktigare-
- än när vapnen tystnar och förvirringen griper våra själar.
När vi ber till Gud i krigstid, kan vi räkna med Hans stöd-
-bara vi tror på vår sak.
Förlåt, pater...
Men den andra sidan då? Fienden tror också på sin sak.
Naturligtvis, Herr Kessler. Gud håller med oss alla.
Men när man kämpar helhjärtat för en sak-
- så förlåter Gud snabbare om man överträder Hans bud.
- Och vem förlåter Gud inte? - Den som inte tror.
Den ljumma som aldrig går in för något, är dömd till evig vandring.
Han finner ingen nåd.
"Eftersom du varken är varm eller kall så ska jag spy ut dig".
Kom! De ska spränga.
De allierade spränger lyftkranar i luften i Westhafen. De demonterar.
För att förhindra en ny tysk militärmakt-
- förstör de alla fabriker och anläggningar av militär betydelse.
Hur kan de få lyftkranar som finns kvar utgöra något hot?
- Det försämrar livsmedelssituationen. - Du är bra naiv, Kat.
Lyftkranarna lastar kol åt IG-Farben. Amerikanerna är duktiga.
Först säkrar de kemipatent-
- sen förstör de fabrikerna för att förhindra all produktion.
Allt i avrustningens namn. Jag beundrar amerikanerna.
Visste du att många tyska fabriker ägdes av amerikanerna under kriget?
Patern ber för att Mariakirche ska skonas.
Det var det. Nu kan du hämta kaffet.
- Får jag kalla dig Leopold? - Självklart.
Herr Leopold, familjen har alltid uppskattat internationella kontakter.
Hälsa på oss då och då. På fredag bjuder vi på middag.
Det är nog tyvärr en av dina landsmän.
Jag är säker på att du kommer att tycka om Alex.
Vi studerade ihop i Berlin och nu är han i landet igen.
Överste Harris.
Välkommen, Alex.
Max, du måste fylla i det här frågeformuläret.
Får jag presentera dig för en av dina landsmän-
- som just har anställts av oss. Mr. Leopold Kessler.
Herr Alexander Harris.
Det var egentligen Leo jag ville träffa.
Du är av tysk härkomst. Det ska jag inte förebrå dig.
Man träffar så många förnuftiga tyskar nu för tiden.
Tack för i kväll.
Jag måste se till kyrkan innan det blir utegångsförbud.
Vi hinner nog tyvärr inte med ett parti schack, Harris.
- Kaffe, Alex? - Nej, senare.
Jag har förhört mig om dig.
Jag vet att du reste i hemlighet. Jag skulle vilja be dig om hjälp.
Ditt arbete vid järnvägen skulle kunna gagna oss.
Har du hört talas om "Varulvarna"? Sabotagen fortsätter-
- och de likviderar tyskar som samarbetar med de allierade.
Jag ber dig bara hålla ögonen öppna och rapportera till oss.
Jag tog med den här åt dig.
- Jag kan inte ta emot en pistol. - Varför inte?
Om jag ville bära vapen så hade jag kommit tidigare.
Jag skulle inte vilja gå ett enda steg utan vapen. Då säger vi så.
Du håller koll på nazisterna och jag dricker kaffe med Max.
Min pappa kan inte säga adjö. Han är indisponerad.
Se till att din pappa fyller i frågeformuläret.
Det kommer någon och kollar det på fredag.
Kom och sätt dig här.
Pappa är i badet.
Han badar alltid när han känner sig upprörd.
Översten tvingar honom att fylla i det fåniga frågeformuläret.
Vad rör det sig om?
Man får frågor om sitt förhållande till nazistpartiet.
Pappa måste ha helt rena papper om han vill behålla sin ställning.
Översten vet att pappa måste ljuga för att behålla Zentropa.
Din farbror skulle vilja gå nu. Han väntar i entrén.
Adjö, Fräulein Hartmann.
Det är nåt som jag måste erkänna.
Jag lurade dig häromdagen, när jag låtsades att tunneln skrämde mig.
Det var synen av de hängda som berörde mig så djupt.
De hade bara kämpat för sitt land, precis som alla andra.
Och plötsligt är det ett brott.
Du har lämnat huset.
Bakom dig är den tyska familjen.
Du ser frågeformulären som ska testa landets skuld framför dig.
På fredag är du här igen.
Herr Kessler!
Jag är vän till familjen Hartmann. Man sa att du kunde hjälpa mig.
Mina brorsöner åker med till Köln. Har du lust att se efter dem lite?
De hämtas på stationen. Biljetter och papper är i ordning.
Barnen är med mig.
Ni kan vara här.
Kupé 13 har beställt en flaska vin. Ravenstein.
Inga gäster i tjänsten. 7 mark dras från din lön.
Vin till Ravenstein.
De allierade i Frankfurt har utnämnt min man till borgmästare.
- Grattis. - Tack så mycket.
Ursäkta.
- Är du lokföraren? - Sovvagnskonduktören.
Förlåt att jag stör dig.
Min familj och jag har bott i London under kriget.
Nu vill vi hem till Wohlstadt. Men min fru vägrar stiga av.
Hon är upprörd över tillståndet i Tyskland.
Snälla följ med mig och lugna ner henne.
Jag skulle vara tacksam om du kunde säga-
- att kriget har förskonat Wohlstadt, eller något sånt.
- Vi bor på Sachsengasse 43. - Jag känner inte till Wohlstadt.
- Men det ser inte bra ut. - Du måste hjälpa mig.
Jag får henne aldrig ur vagnen.
Wohlstadt är vårt hem. Kanske kan vi ta en taxi från stationen.
Älskling, jag har goda nyheter.
- Upprepa det du berättade. - Jag känner inte till Wohlstadt.
Du sa att Wohlstadt var någorlunda förskonat.
Jag vet bara vad jag kunde se från tåget.
Nästa station är Wohlstadt. Du måste skynda dig.
- Palestina... - Hon vill bo i öknen!
Vi är judar, men vi är tyskar, men vi är judar.
Orena! Leo!
Hjälp mig! Folk vill ta livet av mig.
- Vi ska fixa värmeelementen. - Det är frost.
Krigsgäld till Skandinavien.
- Ta det lugnt. - Jag finner mig inte i det!
Vi får dela ut filtar till passagerarna. Barnen kan hjälpa oss.
Vi har problem med värmen. Här är några filtar.
Förföljelse!
Vi har problem med värmen. Vi kan erbjuda filtar.
Ge barnen en liten bit choklad.
- Kan vi få en flaska vin till? - Naturligtvis.
Säkerhetskontroll. Zongränsen. Får vi se passagerarlistan?
Här är den.
Den nyutnämnde borgmästare Ravenstein är i kupé 13.
Säkerhetskontroll.
Choklad?
Säkerhetskontroll.
Era papper, tack.
Ett, två, tre...
Fyra, fem, sex...
Sju, åtta, nio...
Tio... Du är på en tillställning.
Leo...
Jag hörde om den lilla episoden.
- Du klarade det bra. - Jag gjorde ingenting.
Just det. Vi skulle ha mindre bekymmer om alla gjorde som du.
- Vi har utnämnt en ny borgmästare. - En man kom med barnen.
- Han sa att han kände Hartmanns. - Varulvarna är inte dumma.
Jag känner knappt igen Max. Han har stått där i över en timme-
- och spanat efter 21.15-tåget. Det är patetiskt.
Nu får du ge mig en möjlighet till revansch, överste Harris.
Jag har aldrig fattat hur man kan vara stolt över att vara tysk.
Om jag kunde så skulle jag sätta mig på ett plan till Amerika.
Det är nog svårt att förstå för dig. För mig var kriget slöseri med tid.
Som du skulle känna om du skulle närvara vid en midnattsmässa.
Ceremonin är kanske färggrann och t.o.m. underhållande.
Men för en icketroende, endast ett raffinerat sätt att spilla tid.
Uselt, när sakramentet inte är annat än ett torrt kex.
Hon flirtar med dig.
Det verkar lite beräknande. Tycker du inte det?
- Varför dansar du inte med henne? - Inte i dag. Jag är för trött.
Så är det, Max... Juden är där.
Marie, hämta det löjliga pappret.
Schemat ska bekräftas av en motståndsman eller en jude.
Det är reglerna.
Nu ska jag fråga dig: Känner du denne man?
Max, du måste vända dig om.
Max Hartmann är min vän. Han gömde mig i sin källare.
Jag vill inte mer...
Vi delade ut 13 mil. frågeformulär och upptäckte-
- att 80% av tyskarna i vår zon har nazistsympatier.
Max Hartmann är viktig för åter- uppbyggnaden av transportsystemet.
Jag gjorde ett privat avtal med juden.
Han bröt sig in i ett matförråd och är tacksam att jag hjälpte honom.
Vad gör jag? Nej, nu drar jag mig tillbaka.
Det finns ingen anledning att störa patern och Alex. God natt, ni två.
God natt, pappa.
Din farbror har alltid varit en god man.
Kom ihåg att oavsett vad som händer-
- så måste du alltid göra det som du finner rätt.
Låt aldrig någon övertala dig.
Min lilla Katharina...
Kom, låt oss gå.
- Släck lampan. - Va?
Lampan.
En gång fick Larry det här tåget i födelsedagspresent av pappa.
Larry har aldrig rört det.
Det var rätt oförskämt.
Det där med frågeformulären var bara på låtsas.
Överste Harris tvingade juden att skriva under.
Jag märkte att pappa aldrig tidigare hade sett den fule lille mannen.
Jag är ledsen att pappa måste gå med på det.
Du är så snäll och förstående.
Det finner jag lite provocerande.
Låt mig sätta din tolerans på prov, mr. Kessler.
Jag är varulv.
Eller rättare sagt...
Jag var varulv.
Nu vet du det.
Jag tvivlar inte på att du kommer att bevara min hemlighet.
Jag var dum nog att involvera mig med dem.
Jag förstod med en gång att det var ett förfärligt misstag.
Men det var inte lätt att komma ur det.
Kanske var det bara för att trotsa pappa.
Det har varit ensamt att bära på den hemligheten.
Men nu är det slut. Jag har brutit med dem för alltid.
Men jag var tvungen att berätta det för dig.
Mr. Kessler, du sa en gång...
...att det var dags att visa Tyskland lite godhet.
Nu ber jag dig att bevisa hur fördomsfri du är-
-och visa mig lite godhet.
Schackmatt.
Jag måste nog erkänna att du har vunnit.
- Igen! - Igen.
Vi har väl spelat 15 gånger och jag har vunnit varenda gång.
- Stör inte det dig, pater? - Det är bara ett spel.
Ibland är det svårt för mig att förstå Tyskland.
Vi har bombat sönder er-
- men du uppför dig som om det aldrig funnits nåt krig.
Max Hartmann och jag har varit nära vänner-
- och nu riskerar jag allt, t.o.m. krigsrätt-
- bara för att hjälpa honom att behålla sin ställning.
Tror du att han förstår det?
Ärligt talat tror jag inte att han bryr sig.
Fan ta dig, Max! Kom hit och tala med mig.
Max, du kan inte göra så här mot mig.
Öppna dörren och inse sanningen.
Det är dags att gå hem.
Han kan inte göra så här mot mig.
Pappa?
Pappa!
Mr. Hartmann!
Sancte Antonius ora pro nobis...
Sancte Christoferus ora pro nobis...
Jag vet inte vad som hände däruppe.
Men på kökspersonalens reaktion förstår jag att det inte var trevligt.
Jag tror att min brorson bär en stor del av ansvaret.
Jag har faktisk tagit en stor risk genom att skaffa dig det här jobbet.
Mitt rykte står på spel.
Dessutom har brevet du väntat på äntligen kommit.
Man har accepterat att du tar examen om 9-10 veckor.
Provet är omfattande och bedömningen sträng-
- så jag råder dig att, när du är färdig med dessa skor...
gå igenom reglementet.
Ursäkta, Herr Kessler.
Jag hittade det här paret "Crockett & Jones" utanför Abteil 9.
- Det måste vara ett missförstånd. - De är färdigputsade.
- Var är kritmärket? - Kritmärket?
Ett kritmärke på sulan är en garanti för att skorna har putsats.
- Putsats av vagnens konduktör. - Hur kan det garantera någonting?
Du kommer hit med din bakgrund i amerikansk kultur och tänkesätt.
Men jag säger vänligt... vänligt...
Utan ödmjukhet kommer du ingenvart.
Kritmärket visar även resenärens kupénummer.
Var hör de här hemma?
- Nu tappade jag tråden... - Hur ska du ta reda på det?
Jag kan fråga en av passagerarna.
När jag kommer tillbaka ska alla skor vara märkta med kupénummer.
Och jag tolererar inte att passagerarna störs.
Har du tid ett ögonblick? Du måste hjälpa oss.
Följ med mig, Herr Leopold.
Du förs genom tåget.
Du förs genom vagnar som du inte visste existerade.
Försiktigt!
Välkommen. Jag klandrar dig inte om du är förvånad-
-men här råder undantagstillstånd.
Myndigheterna tillät oss inte att ge Max en passande begravning.
Folksamlingar är förbjudna.
Därför fick vi bestämma oss för detta ovärdiga arrangemang.
Vi genomför ceremonin i all hemlighet.
Precis som de kristna i katakomberna.
Vi ska träffas på den gamla rangerbangården i Darmstadt.
Det blir din uppgift att stoppa tåget-
-så att vi kan få av kistan.
Jag väntar på en förklaring.
Du drog i nödbromsen!
Kyrie eleison...
Requiescat in pace.
Detta är den amerikanska ockupationsmakten.
Lag 1067 förbjuder folksamlingar och processioner.
Var och en går till sitt, annars arresteras ni.
Ceremonin är över.
Kistan ska överlämnas till ockupationsmakten och konfiskeras!
Vivat, vivat...
Åk tillbaka till Amerika.
Herr Leopold.
Här.
Kat är en söt tjej.
Håll dig borta från henne.
Jag ville bara säga tack. Det gick ju fint med mina brorsöner på tåget.
Vad skulle de ha gjort utan dig?
Öppna.
Man var ytterst nöjd med din hjälp vid Ravenstein-attentatet.
- Öppna dörren. - Vi behöver dig till en ny aktion.
Där är ju din lilla väninna.
Leo, jag begär inte att du ska bestämma dig omedelbart.
Jag tror att vi erbjuder oss att skjutsa-
- Herr Kessler tillbaka till Frankfurt.
Och sen ska bakdörren repareras. Den går trögt.
Du älskar henne. Hon är så stark.
Och ändå så sårbar.
Du ska förflytta dig framåt i tiden.
Förflytta dig en månad framåt.
Var där när jag säger "tre".
Ett... två... tre.
Du har besök, Herr Aspirant.
- Pater? - Hoppas att jag inte stör?
- Har du blivit nominerad? - Jag tar examen om ett par veckor.
Vad gör du i München?
Jag jobbar i St. Christopherus-kyrkan.
Jag vill be dig att inte döma Kat för hårt.
Jag vet, hon har berättat om sitt felsteg.
Kat är förvirrad som så många andra men hon är ingen varulv.
Hon har ångrat sina synder och sonat dem.
Hon var tvungen att fly från människorna i Frankfurt.
De skyr inga medel. Max Hartmann fick hotbrev.
Hans samarbete med amerikanerna var allmänt känt.
Efter hans död har myndigheterna konfiskerat hela hans egendom.
- Har du fortfarande kontakt med Kat? - Vad jag pratar. Jag måste gå.
Vi ses snart igen. Goodbye och Merry Christmas.
God jul, pater.
Herr Kessler, om jag vore i ditt ställe-
- hade jag nog gått på midnattsmässan i St. Christopherus.
Präster är ett nödvändigt ont.
Amen.
Vill du gifta dig med mig?
Ja.
Ta emot ringen som tecken på evig trohet-
-i den Helige Andes namn.
Det är nyårsmorgon. År 1.
Du är på bröllopsresa i familjen Hartmanns privata kupé.
Ni har älskat.
Du har njutit av din frus ömhet.
Men nu sover hon och du är ensam.
För första gången upplever du rädslan av att vara på ett tåg.
Utan möjlighet att stiga av.
Och du vet inte var resan slutar.
Hannover, Hamburg, Frankfurt...
Duisburg, Stuttgart, Köln...
- Vad är det? - Inget.
Jag är så glad att du ordnade den här kupén.
Jag har rest i den så ofta. Pappa visade mig hela Tyskland härifrån.
- Kate, jag vet så lite om er. - Och ändå mer än andra.
Jag tror inte på att din pappa kunde hotas till att begå självmord.
För pappa var "transport" ett heligt ord.
Det viktigaste för honom var att hjulen hölls igång.
Kriget gjorde pappa gammal och konstig.
Han såg hela Tyskland som sin egen modelljärnväg.
Som åkte runt och runt och runt...
Han ville tro att vagnarna var lika tomma som leksakståg.
Men han kunde inte förtränga att Zentropa under kriget-
- transporterade judar i kreaturs- vagnar till koncentrationsläger.
Och efteråt amerikanska officerare i första klass.
Slutligen blev det för absurt. Även för pappa.
Hör på, jag...
Vilken håla!
Ni flyttar in i vad som går att ordna till ett nygift par.
Stället duger åt dig, för att hon är där.
Allt eftersom du fortsätter ditt arbete-
-känner du dig starkare.
En natt blir du uppringd mitt under resan Berlin-Frankfurt.
Ta telefonen mitt under resan Berlin-Frankfurt.
Hallå?
Hallå, Leo.
- Kate? Var är du? - I villan i Frankfurt.
- Vad gör du där? - Kan du komma hit?
Jag är i Frankfurt om en halvtimme. Allt väl?
Vi pratar när du kommer.
Kate!
Den unge Herr Hartmann var tyvärr inte lika hjälpsam som du.
- Men en bög mer eller mindre... - Var är min fru?
Vi tog bort henne ett tag. Det gynnar säkert vårt samarbete.
Bra att du kom. Låt oss diskutera din nästa uppgift.
Förbindelsen till Bremen måste brytas. I kväll.
Du är ju duktig, så vi vill anförtro dig en större sak.
Du ska bara sätta fast en sprängladdning under din sovvagn.
Bomben sprängs på Neuwied-bron. Du har tid att sätta dig i säkerhet.
Jag beklagar att behöva pressa dig, för jag gillar dig verkligen.
I kväll åker du med Bremen-expressen.
Strax avgår Bremen-expressen...
Tillåter du?
Varsågod!
- Upp med dig. - Din resväska.
Jag har reserverat kupé 3 åt dig. Jag kommer in till dig.
Det finns ett paket åt dig. Den sorten bryr vi oss inte om.
Kom in.
Sätt dig, Leo.
- Låt höra då. - Jag...
Ursäkta. Jag skulle vilja tala med konduktören.
Ursäkta mig.
Får jag presentera examinanden, min brorson, Leopold Kessler.
Herr Seifert är kontrollant. Inspektör Stelemann är examinator.
Provet består av en praktisk och en teoretisk del.
Först ställer vi några frågor och sen följer vi med dig runt.
Så får vi se hur du umgås med utrustningen och resenärerna.
En konduktörs främsta egenskaper är vänlighet och bestämdhet.
Låt oss börja i kupé 9.
Blev du överraskad av provet?
Nej, nej. Jag höll just på att informera en passagerare.
Låt mig göra det färdigt så återkommer jag snart.
- Ursäkta avbrottet. - Låt höra då.
Minns du Ravenstein-saken?
Tyskar som slår ihjäl tyskar gör mig inte olycklig.
Jag träffade han varulven igen. I Hartmanns villa.
Och?
Ursäkta mig.
Kate, vad försiggår?
De vill att jag placerar ut en bomb. Hör på!
Annars sätter han ditt liv på spel.
Bomben ska placeras under uppehållet på Urmitz.
Bomben ska sprängas mitt på bron. Tåget kör långsamt.
Leo, jag kan inte säga mer. De håller koll på dig. Urmitz!
Jag älskar dig.
Censorn håller på att bli otålig.
Det vore bra om vi kunde fortsätta.
Vi skulle vilja veta vad du skulle göra-
- om städpersonalen gav dig ett grönt kort ifyllt så här.
Sluta med det där.
Var det det bruna paketet som du ville visa mig?
Situationen är mer invecklad.
Kan du inte bara stanna där?!
Förlåt...
Är du på väg till spåret?
Kära nån!
- Farbror, jag måste berätta något. - Var är din keps?
Jag kan inte avgöra om provet kan fortsätta utan keps.
Men om du tänker fortsätta som sovvagnskonduktör med bart huvud-
- så måste jag be dig att stiga av tåget.
Det sista jag skulle begära är ett privat samtal på tjänstetid.
Du har utfört ordern.
Koppla av.
Du ska sjunka ner i det mjuka, svala gräset bredvid rälsen.
Titta upp.
Titta på stjärnorna.
Se hur stjärnorna liknar upplysta städer på en karta.
Eller kanske är det människoliv, som sakta dör ut.
Men du ska få ljusen att lysa klarare.
Inte för att släcka dem.
Du ska göra det här bra igen.
Spring efter bomben.
Bort!
Stopp!
Är du galen?!
Kom genast ut!
Vill du inte befordras?
Det finns en högtstående officer i kupé nr 3.
Han har klagat på dig. Detta kommer att noteras.
Nu blir det svårt.
Min brorsons beteende är oförlåtligt.
Min första tanke var att avboka provet.
Du mår illa efter att ha sprungit så fort.
- Önskar censorn fortsätta? - Det avgör examinatorn.
Jag upprepar. Hur skulle du reagera-
- om städpersonalen gav dig ett grönt kort som var ifyllt så här?
Dina kläder är genomvåta av svett och du är rädd för att svimma.
- Det är ju fel ifyllt. - Och bristfälligt.
Ditt hjärta slår snabbare och snabbare i panik.
Kan jag få ett glas vatten?
Vill censorn ge det korrekta svaret?
Det är en fälla.
Svaret är: Anmäl städpersonalen omedelbart.
Det gröna kortet får aldrig komma i händerna på städpersonalen.
Städpersonalen får inte ge konduktören formulären.
Vederbörande måste be konduktören om ett kvitto.
Och vilken blankett används för detta?
- A... - B, korrekt.
Och nu en fråga i Herr Seiferts smak.
Vad står det i paragraf 4, avsnitt 62 i förordningen?
Du kan inte andas.
På "tre" svimmar du.
Ett.
Med öppen krage är du inte korrekt klädd.
Två.
Tre.
En sekunds oändlig vila.
Din farbror drog ett kort åt dig. Du ska bädda säng nr 42.
Jag har lagt fram rätt antal lakan.
Börja när jag säger till.
Du ska bädda två gånger och bädda upp en gång.
- Sista bäddningen bedömer vi. - Är du beredd med klockan?
- Du kan börja nu. - Tiden går.
Klockan tickar!
Stopp!
Du hinner inte! Tiden går!
Skynda dig, herr Kessler. Tiden går!
Tack.
Kate sitter i kupé nr 1, om du vill tala med henne.
Kate.
Det måste vara ett missförstånd. Min fru bär handfängsel.
Tyvärr inte, Leo. Jag beklagar.
Jag sa att din förbindelse med järnvägen kunde gagna mig.
Du kunde inte veta att det var varulven Katharine Hartmann-
- som vi egentligen var intresserade av.
Vi använde dig för att spåra henne och förstod att det var Kate-
- som skrev de anonyma hotbreven till pappan.
Berätta för översten att du inte är varulv.
Tro mig när jag säger att jag verkligen höll av dig.
Vad säger du?
Det sägs att en varulv endast är en varulv på natten.
På dagen är den en människa.
Jag vet att du inte skulle förstå vad som gör en människa till ett djur.
För du vill inte acceptera att det händer.
På natten skrev jag breven till pappa.
På dagen ångrade jag det.
Jag önskade inte att han skulle dö.
Men det gjorde ont att se honom kuvas av amerikanerna.
Och Larry?
Han följde säkert efter mig till mötet i villan. Det var han eller vi.
Så vårt äktenskap var endast ett led i planen att spränga tåget?
Nej, det är inte sant. Jag älskade dig verkligen.
Ibland ville jag bara resa bort och glömma allt om Tyskland.
Men det lyckas inte.
Jag är ledsen, Leo. Jag gjorde det jag var tvungen att göra.
Men det är även ditt fel. Bron hade varit så lätt för dig.
- Inget hade hänt dig. - Och passagerarna?
Alla här på tåget har upplevt kriget.
Du kan inte jämföra dig med oss. Alla har mördat eller angett någon.
Direkt eller indirekt. Hundratals gånger, endast för att överleva.
Se dem i ögonen så kommer du att förstå mig.
Det är ett förfärligt brott.
I mina ögon är du den enda kriminella.
Jag har inte gjort nåt. Jag arbetar inte åt någon.
Exakt.
Jag är ledsen att behöva tala om det.
Men jag har en känsla av att alla har lurat mig sen jag kom hit.
Det gör mig rasande. Nu är det min tur att uttala mig!
Herr Kessler!
Var vänlig kom till kupé 9.
Jag hörde att jag kunde hitta konduktören här.
Lite service är väl inte för mycket begärt?
Vi måste vara lite tysta.
Censorn vill vila sig ett par timmar, innan vi fortsätter examen.
Jag ska ge dig ett råd, herr Kessler.
Enligt min mening, har du endast en chans.
Så fort herr Seifert vaknar, så ber du honom att följa med-
- medan du ber om ursäkt till varenda passagerare.
Fundera på det.
Konduktör.
De här skorna har inte blivit putsade.
Även om jag bad om att få dem putsade.
Jag tror att de är putsade.
Det tror jag inte. Det finns inga kritmärken.
Ditt problem är inte viktigt.
Nu får du verkligen passa dig!
Nödbromsen! Du drog i nödbromsen.
Tåget ska varken till München, Frankfurt eller Auschwitz.
Det ska stanna här!
Ursäkta mig. Jag måste tänka.
Är inte det Neuwied-bron?
Kanske. Vi har haft ett par omläggningar.
Tillbaka till kupéerna omedelbart!
Drycker.
Bäddning.
Skoputsning!
Du befinner dig på ett tåg i Tyskland.
Nu sjunker tåget.
Du kommer att drunkna.
När jag säger "tio", är du död.
Ett.
Två.
Tre.
Fyra.
Fem.
Sex.
Sju.
Åtta.
Nio.
Tio
På morgonen har sovvagnen lagt sig till rätta på flodbotten.
Strömmens kraft har öppnat dörren-
-och drar dig med.
Ovanför din kropp lever folk fortfarande.
Följ floden.
Som dagarna går.
Sök mot havet.
Som speglar sig i himlen.
Du vill vakna-
- för att frigöra dig från bilden av EUROPA.
Men det är inte möjligt.